MUUTAMA KARHUNVUOSI SITTEN...
Viimeinen sadekautemme.
Ajattele, Pastuzo. Tähän aikaan ensi kuussa olemme Lontoossa.
Siellä virtaavat marmeladijoet, ja kadut on päällystetty leivällä.
-Luitko kirjan Lontoosta? -Silmäilin sen läpi.
Lukeminen unettaa minua.
Mutta tämän keksinyt kaupunki on minun mieleeni.
Pastuzo, katso!
Se on pentu.
-Laske minut alas. -Ole varovainen.
Alemmas, Pastuzo!
Lucy!
Emme taidakaan mennä Lontooseen.
-Miksemme? -Meidän pitää kasvattaa pentu.
-Millainen hän on? -Aika pieni.
Ja aika nuhainen. Mutta hän pitää marmeladista.
-Se on hyvä merkki. -Niin, Pastuzo.
Jos huolehdimme tästä karhusta, luulen hänen pääsevän pitkälle.
Rakas Lucy-täti. Toivottavasti karhujen vanhainkotiin kuuluu hyvää.
Elämä Lontoossa on parempaa kuin koskaan.
Nyt olen ymmärtänyt, miten asiat toimivat.
Joka päivä tuntuu olevan jotakin uutta tehtävää.
Arvaa mitä, Paddington? Höyrytivoli tulee kaupunkiin.
Menen kirjoittamaan siitä lehteeni.
-Kuka haluaa lukea siitä? -Kaikki.
He matkaavat höyryjunalla. Luulin, että pitäisit siitä.
Pidänkin, mutta älä kerro kenellekään. Se ei ole siistiä.
Mennään kaikki. Isänne on taitava kookospähkinänheittäjä.
-Lempinimeltään Napakymppi-Brown. -Kookospähkinät ovat nuorten puuhaa.
-Olette hyväkuntoinen ikäiseksenne. -Kiitos, Paddington.
-Miten vanhana pidät minua? -Noin 80-vuotiaana.
-Vähintään. -Hetkinen, nuori karhu.
Käskin pesemään korvantaukset.
Minä pesinkin, rouva Bird... Mitenköhän tuo päätyi sinne?
Tunnen olevani kotona täällä.
Bonjour, mademoiselle. Toin aamiaista.
Leipäsi ilahduttavat aina.
Huomenta, tohtori Jafri. Eiväthän avaimet unohtuneet?
-Avaimetko? Avaimet! -Hyvin napattu.
-Kiitos, Paddington. -Eipä kestä. Upea päivä, eversti.
Niinkö? Kuinka jännittävää.
-Miten treffit sujuivat, neiti Kitts? -Hän ei ollut se oikea, mutta...
-Meressä riittää kaloja. -Kiitos!
-Huomenta, Paddington. -Huomenta, herra Barnes.
-Heippa, Paddington. -Kysele minulta.
Mikä on nopein tie Baker Streetiltä Big Benille?
Käännytään oikealle Portman Squarelle...
Kaikki ovat kilttejä ja sydämellisiä, vaikka he ovatkin kiireisiä.
Rouva Brown suunnittelee uivansa Ranskaan.
Aika vaivalloista, kun sinne pääsee veneellä, lentäen tai junallakin.
Mutta kyse ei ole siitä. Hän kuvitti koko kesän seikkailukertomuksia-
-ja päätti haluavansa omansa.
Judy on kärsinyt särkyneestä sydämestä.
Jätettiinkö minut? Sinut jätettiin, Tony.
Hänen ensireaktionsa oli nunnaksi ryhtyminen.
Mutta hän unohti sen pian ja uppoutui uuteen harrastukseen.
Hän löysi painokoneen koulusta, ja perustaa sanomalehden ilman poikia.
Nyt tarvitsemme vain uutisia.
Jonathankin aloittaa yläkoulun tänä vuonna.
Hän rakensi lomalla toimivan höyryveturin.
Mutten saisi puhua siitä, koska se ei ole siistiä.
Hänellä on uusi tyyli, ja jos joku kysyy, häntä kutsutaan J-Dogiksi-
-eikä hän todellakaan ole kiinnostunut höyryjunista.
Herra Brown on ollut kaikkein kiireisin.
Hänet yllätettiin hiljattain töissä.
Minulla on ilo ilmoittaa, että uusi riskianalyysijohtajamme on-
-herra Steve Visby.
Se aiheutti rouva Birdin mukaan "täysimittaisen keski-iän kriisin".
Siihen kuuluu ruoan soseuttamista-
-hiusten maalaamista ja osallistumista chakrabatiaan.
Avatkaa mielenne, niin jalkanne seuraavat.
-Kiitos, Paddington. -Jatka samaa rataa.
Lucy-täti, lähetit minut Lontooseen etsimään kodin.
Siinä kävi paremmin kuin osasin edes kuvitella.
Perheeni on upea, ja olen löytänyt ystäviä kaikenlaisista paikoista.
Tänne, poika. Ole hyvä, Wolfie.
Jos näkisit minut, olisit mielissäsi. Rakkain terveisin Paddington.
-Herra Gruber? -Herra Brown, peremmälle.
Luonani vieraili juuri madame Kozlova, tivolin johtaja.
-Niinkö? -Heillä oli suursiivous.
He löysivät vanhoja laatikkoja täynnä muistoesineitä-
-joita he luulivat kadonneiksi.
Hän kysyi, voisinko myydä ne.
Mieleeni juolahti, että täältä voisi löytyä tätinne syntymäpäivälahja.
Hyvä ajatus.
Katsokaapa tätä!
-Oikein hieno, mutta... -Tiedän. Sen pitää olla täydellinen.
Pastuzo-sedän kuoltua olen hänen ainoa sukulaisensa.
-Eikä sataa vuotta täytetä usein. -Aivan niin.
-Entä nämä rullaluistimet? -Älkää pelleilkö, herra Gruber.
Ehkä tätinne rullaluisteluajat ovat takanapäin.
-Mikä tämä on? -Varmaankin ponnahduskirja.
-Hyvin mielenkiintoinen. -Niinkö?
Madame Kozlovan isoisoäiti-
-joka perusti tivolin, oli myös etevä taitelija.
Aina uudessa kaupungissa käydessään hän teki muistoksi ponnahduskirjan.
Tämä on Lontoosta.
Herra Gruber, tämä on suurenmoinen.
Lucy-täti haaveili aina Lontoosta, muttei saanut tilaisuutta tulla.
Jos hän näkisi tämän, hän tuntisi olevansa täällä lopulta.
-Lucy-täti! -Paddington!
-Tule mukaani, Lucy-täti. -Mielelläni.
Haluan nähdä kaiken.
-Mitä pidät? -Ihanaa.
-Puolitoista karhua. -Varovasti, rouva.
Kuinka kohtelias nuori mies.
Kuinka kohtelias nuori pulu.
Paddington, teit vanhan karhun hyvin iloiseksi.
Tämä on täydellinen.
-Oi. Meillä on ongelma. -Onko?
Tämä ponnahduskirja on ainutlaatuinen.
He haluavat siitä paljon rahaa.
Rouva Bird löysi kolikon korvastani. Ehkä niitä on enemmän.
Tarvitaan enemmän kuin korvallinen.
Valitettavasti tarvittaisiin tuhat tällaista kolikkoa.
Katsotaanpa vielä apinaa. Minusta se on huippuhieno.
-Voin korjata sen. -Ystävällistä, mutta...
Lucy-täti teki hyväkseni paljon, kun olin pentu.
Tällä tavoin voisin kiittää häntä.
Hankin töitä ja ostan tuon kirjan.
-Tulen pian takaisin. Ciao ciao. -Ciao ciao, herra Giuseppe.
Hyvää päivää. Tervetuloa Giuseppen parturisalonkiin.
Mitä tänään tehdään? Parranajo, pomadaa vai pelkkä harjausko?
Pikainen trimmaus, parturi.
-En ole parturi. Siistin vain. -Sitä haluankin.
Siisti sivuilta ja takaa, ei päältä.
-Mutta... -Ei muttia. Vauhtia nyt.
Jos kerran haluatte, sir.
Giuseppella. Voinko soittaa takaisin?
Saatan pian ajella asiakkaan.
Mikä onni.
Laitan teidät pitoon!
-Mutten halua. -Ei hiustenleikkuuta tarvitse pelätä.
-Käykää peremmälle. Istukaa. -Mennään jonnekin muualle.
Tuo ei ole hyvä juttu.
-Laitan vain muotoilutuotetta. -Oikein hyvä. Jatkakaa.
Valmista tuli.
Siitä tuli parempi kuin odotin.
-Mitä perhanaa tuo on? -Se on marmeladia.
-Marmeladiako? -Karvaista marmeladia.
-Ota se pois! -Kyllä, sir. Heti.
-Yök! Mikä sinua vaivaa? -Paddington!
Herra Giuseppe, voin selittää. Ei tilanne ole näin paha.
-Onko teitä erotettu, herra Brown? -Ei, mutta... Oletko valmis töihin?
Maailma on kova ja kilpailuhenkinen.
Pelkään, että sävyisä karhu voi jäädä jalkoihin.
Hän on oikeassa. Keneenkään ei voi luottaa. Siksi teen lehteni yksin.
-Johtuuko tämä Tonysta? -Kaikki johtuu Tonysta.
Eikä sinua auteta lehtesi kanssa, koska se on nolo.
En sentään esitä jotakuta muuta.
-En minäkään. G-Man. -J-Dog. Tähän käteen.
Lucy-täti sanoi: "Maailma kohtelee hyvin kohteliaita."
-Joku puhuu sentään järkeä. -Te olette kohtelias ja huipulla.
En läheskään. Huippuni oli keskellä.
Nyt olen harmaantunut, vatsani pullottaa, ja olen alkanut natista.
Eikö tuo mies asu isossa kulmatalossa?
-Phoenix Buchanan. -Isän julkkisasiakas.
Hän on platina-asiakkaamme. Ja hyvin kuuluisa näyttelijä.
Tai oli ennen. Nyt hän tekee vain koiranruokamainoksia.
Hän ei ikinä muista rouva Birdin nimeä.
Rauhoittukaahan nyt... Vähän vielä.
Anteeksi. Olen aivan mahdoton tänään.
Olen aivan onneni kukkuloilla-
-koska minua pyydettiin avaamaan tämä höyrytivoli.
Kun madame Kozlova perusti tämän kauan sitten-
-hän ei ajatellut minunkaltaisiani.
Mitä olenkaan. VIP, julkkis. Inhoan sitä kaikkea.
Ei. West Endin legenda. Siinä vielä yksi.
Ei, hän ajatteli teitä. Tavallisia ihmisiä.
Joten pyydän yhtä teistä avaamaan tivolin.
-Onko vapaaehtoisia? -Minä!
Entten, tentten, teelika... Karhu.
Kutsutaan nuori karhu. Miksei?
Tule, nuori karhunen. Tänne ylös, karvainen ystäväni.
-Oikein hyvä. Mikä nimesi on? -Paddington Brown.
Tietenkin. Olet uusi naapurini.
Kanssasi asuvat Henry, Mary ja mahtava rouva...
-Tiedät varmaankin, kuka minä olen. -Hyvin kuuluisa näyttelijä.
-Höpsis. -Tai olitte.
Nyt teette koiranruokamainoksia.
-Täytyyhän sitä syödä. -Koiranruokaako?
Oikein hauskaa. Mutta sanotaan, että madame Kozlovan luona-
-kaikki haaveet toteutuvat. Jos saisit yhden toiveen, mitä toivoisit?
-Helppoa. Lahjan Lucy-tädilleni. -Voi, kultaseni.
Havittelen vanhaa ponnahduskirjaa Lontoosta. Madame Kozlovan tekemää.
Mutta se on melko kallis.
Pitää siis hankkia kamalan paljon rahaa.
Ehkemme voi tarjota sitä.
Mutta voimme tarjota tolkuttomasti hauskuutta.
Jos ojennat auttavan tassusi-
-julistamme Kozlovan höyrytivolin avatuksi!
Kiitos paljon. Hienoa. Kiitos.
-Rouva Brown? -Hetki vain. Vaihdetaan sananen.
-Tämä ponnahduskirja... -Tiedättekö sen?
Tiedän siitä, mutta luulin sen kadonneen.
-Mistä ihmeestä löysit sen? -Herra Gruberin antiikkikaupasta.
Hän säästää sitä minulle, mutta tarvitsen työpaikan.
Ette varmaankaan osaisi neuvoa?
En.
Pitää aloittaa tikkaiden alimmalta askelmalta ja kavuta ylöspäin.
Tiedättekö mitä, herra Buchanan?
-Sain teiltä loistavan ajatuksen. -Niinkö?
Ryhdyn ikkunanpesijäksi.
Voi sentään.
Haloo? Joku?
-Haloo? Ikkunanpesijä. -Ei, kiitos.
-Eikö, eversti? Ne ovat likaiset. -En piittaa siitä, enkä maksa.
Ehkä pesen ne kuitenkin.
Päivää, eversti. Tiesittekö, että katollanne on karhu?
Niin. Hän näyttää pesevän ikkunoitani.
-Puhdistanko samalla rännitkin? -Kyllä, kiitos.
Asiahan ei kuulu minulle-
-mutten haluaisi ei-toivottua ryömintää asuintilojeni päälle.
-Yhteisön puolustuskomentajana... -Onko virka virallinen, herra Curry?
Vai ostitteko vain keltaisen takin?
-Pidän sinua silmällä, karhu. -Anteeksi.
Tässä pikku laulu
Joka auttaa jaksamaan
Se vie ulos ovesta Tekemään pikku askareen
Ota vettä ja saippuaa Ne yhteen sekoita
Sitä ikkunalle roiskuta Vasemmalta oikealle kuuraa
Kunnes se loistaa Kaikin voimin hankaa
Vasemmalta oikealle Se hyvin tee
Hankaa ja kuuraa Ämpärin kanssa
Vasemmalta oikealle Hankaa ja kuuraa
Vielä yksi päivä, Lucy-täti.
-Herra Gruber? -Häh?
-Ette ole herra Gruber! -Häivy!
Ei onnistu.
Seis! Varas!
Tuo se kirja takaisin!
Ryöstö antiikkikaupassa. Epäilty on hattupäinen karhu sinisessä takissa.
Seis! Tule takaisin!
Ei!
Vauhtia, Wolfie.
-Hei! Irti siitä! Häivy! -Anna se takaisin!
-Ei! -Hyvä yritys, karhu.
Ptruu.
Heissulivei!
Vauhtia, poika.
Anteeksi. Täältä tullaan. Kuka sinä olet?
-Voi sentään. -No johan on!
Se kirja on varattu Lucy-tädille! Hei vain.
Auts, ei kuonoon! Wolfie!
Kiitos, Wolfie. Vauhtia nyt. Hyvä poika.
Hyvä on, sait minut kiinni.
-Anna kirja tänne. -Valitettavasti ei käy. Morjens.
-Minne hän meni? -Seis siihen paikkaan!
-Onneksi tulitte, konstaapeli. -Nosta käpäläsi ylös.
Mutten ole varas. Jahtasin varasta. Sitten hän...
-Katosi savuna ilmaan? -No... Niin.
-Mitä täällä tapahtuu? -Pysykää siellä. Vangitsemme hänet.
-Tämän täytyy olla erehdys. -Mitä tapahtui?
Hän jäi kiinni itse teosta. Antiikkikaupan ryöstöstä.
Kappas vain. Totuus paljastui.
Avasimme sydämemme tuolle karhulle. Avasimme ovemme.
Te avasitte. Minä pidin omani triplalukossa suositusten mukaan.
Ja koko ajan hän ryösti teiltä.
Paddington! Voi ei!
-Paddington! -Voi sentään!
Mukava pikku saalis, epäilemättä.
Melkoinen onnenpotku, että se karhu ilmestyi paikalle.
Kytät luulevat, että hän teki sen. Olemme selvillä vesillä.
Toden totta, Magwitch. Ja esityksemme oli melkoinen.
Kuten ennen vanhaan.
Miksi hapan naama, Hamlet?
Jos sinulla on sanottavaa, kerro se meille kaikille.
"Ei hyvää tää, ja hyvää täst' ei lähde." Niinkö?
Sinä ja omatuntosi. Kerropas.
Keräätkö mieluummin täällä pölyä-
-kun minä nöyryytän itseäni spanieliasussa televisiossa-
-vai teemmekö paluun West Endin parhaimmassa yhden miehen show'ssa?
Kiitos, ystäväiseni. Kiitos.
Siunausta teille kaikille. Mitä syvin kumarrus. Kiitos.
Tiedän, mitä ajattelet, Scrooge. Se maksaa, mutta jos olen oikeassa-
-tämä kirja tarjoaa juuri sen.
Tämä ei ole pölyistä antiikkia.
Joka sivulla pieni nainen osoittaa johtolankaa kohti.
Jos löydämme kaikki johtolangat, olemme taas rikkaita-
-ja koiranruokapäivämme ovat ohi.
-Päivällinen on katettu, herra. -Kiitos, Simkins.
Jos koiranne haluaa minun tavallani laatua-
-suosittelen Harleyn Gourmetherkkua.
Enemmän makua, enemmän terveellisyyttä.
Enemmän, rohkenisinko sanoa, tyyliä.
Harleyn Gourmet-koiranruoka. Ei ihmisten syötäväksi.
Nouskaa.
Vedä henkeä, Paddington. Muista, mitä herra Brown sanoi.
"Olet nuori, etkä tehnyt väärin. Sinulla ei ole hätää."
"Kunhan saat reilun tuomarin."
Hiljaisuus salissa!
-Voi sentään. -Nyt valtio vastaan Paddington...
...Brown.
Niin, hän piti kirjasta. Hän halusi sen sydämestään.
Puhuitteko sen kalliista hinnasta?
Kyllä, mutta hän ansaitsi rahat.
En suostu uskomaan, että nuori herra Brown ryöstäisi kauppani.
-Hyvin sanottu. -Tassunjälkiä löytyi täältä.
Ja myöhemmin marmeladiksi tunnistettua ainetta löytyi täältä.
Onko tämä samaa marmeladia?
Kyllä on.
Phoenix Buchanan, vannotteko kertovanne pelkästään totuuden?
Kiedottakoon sisälmykseni muuten kaulani ympärille. Vannon.
Vankila ei ole naurun asia.
Minähän sen tiedän. Esiinnyin Kurjissa kolme vuotta.
-Asutteko vastaajan kotikadulla? -Kyllä.
-Olitteko tapahtumien silminnäkijä? -Toden totta.
Valvoin myöhään ja huomasin hulinan kadulla.
Menin palkintohuoneeseeni, suureen huoneeseen, lehtikojua vastapäätä.
Näin Paddingtonin ratsastamassa huonomaineisen näköisellä koiralla.
Mary Brown piirsi miehen, jota karhu väittää jahdanneensa.
-Näittekö hänet kadulla? -Onpa komea kaveri.
Häikäisevät silmät.
Mutta näittekö hänet?
Vastauksenne kertoo, onko karhu syyllinen.
-Näittekö tuon miehen? -Valitettavasti en.
Mutta ehkä hän oli kadonnut jo.
Pyydän armahtamaan häntä. Hän on vasta pentu.
Paddington Brown.
Kymmenen vuotta törkeästä varkaudesta.
-Mutta... -Ja parturivahingon tuottamisesta.
Seuraa minua.
-Rouva Brown lukee yleensä sadun... -Pahoittelen, poika.
Täällä ei lueta iltasatuja.
Rakas Lucy-täti.
Edellisen kirjeeni jälkeen on tapahtunut paljon.
Lahjasi kanssa kävi pieni sekaannus.
Jouduin lähtemään Puutarhakadulta ja muuttamaan jonnekin muualle.
Talo ei ole yhtä viehättävä kuin Brownien, muttei hullumpi.
Rakennus on historiallinen.
Se on Lontoon jykevimpiä viktoriaanisia rakennuksia.
Ja turvajärjestelyt ovat ensiluokkaiset.
Saan nähdä Browneja vain kerran kuussa.
Mitähän he tekevät nyt?
Toivottavasti he eivät unohda minua.
Eivät tietenkään, Paddington. Puhut nyt Browneista.
He järjestävät kaiken. Pääsen kotiin hankkimaan lahjasi-
-ja kaikki järjestyy.
Pitää vain sinnitellä siihen asti.
D.
Etsintä alkaa.
325, 326, 327.
-No niin, Paddington. Hyvät tavat. -Riviin.
Huomenta. Haluatteko perustaa puutarhakerhon?
-Haluatko tulla haudatuksi monttuun? -Teidän jälkeenne.
Spooner, R. Työpaja. Brown, P. Pyykkivuoro.
No niin. Pyykit... Pyykit!
Vain yksi punainen sukka. Mitä pahaa siitä voisi seurata?
Päivää, pojat.
Jos minulta kysytään, pinkki piristää paikkaa.
Jos minulta kysytään, nauti hiljaa ateriastasi. Se voi olla viimeisesi.
Hyvä on.
Älä huoli. Olin ennen ravintolakriitikko.
Ei se ole niin pahaa, kuin miltä näyttää. Pahempaa.
-Mitä tämä on? -Kukaan ei tiedä.
Olemme syöneet sitä kolmesti päivässä kymmenen vuotta.
Miksei kukaan puhu kokin kanssa?
Rystynkö?
Muista kaksi juttua, jos haluat selvitä täällä.
Pidä matalaa profiilia, äläkä ikinä puhu Rystylle.
-Kiitos. -Minusta se on hyvä idea. Kuulehan.
Jos saat Rystyn muuttamaan menua...
-...unohdamme tämän flamingojutun. -Hyvä on. Sitten teen niin.
Lucy-täti sanoi, että ihmisistä löytää hyvyyttä sitä etsimällä.
Hän ei selvästikään ole tavannut Rystyä.
Anteeksi. Herra Rysty?
Niin?
-Voisimmeko keskustella ruoasta? -Lähettäkää lääkäri ruokalaan.
Haluatko valittaa?
-En sanoisi niin. -Sepä sääli.
Minusta on mukavaa, kun ihmiset valittavat.
-Todellako? -Kyllä vain.
Siinä tapauksessa se on rakeista.
Sekä möykkyistä. Ja mitä leipään tulee... Tarvitseeko sanoa muuta?
Menu pitää uudistaa täysin.
Tiedän, että budjetti on tiukka, mutta lisätään edes kastiketta.
Olen pahoillani. Minä... Ei, se menee vain syvemmälle.
Ei hätää. Tiedän, millä ketsuppi irtoaa. Hetkinen. Oliko se sinappi?
Ei.
Se vain pahensi sitä.
Tietääkö kukaan, mikä tepsi ketsuppiin? Pojat?
Unohtakaa lääkäri. Parasta lähettää pappi.
-Kuuntele, pikku mato. -Kuuntelen.
-Kukaan ei arvostele ruokaani. -Aivan.
-Kukaan ei ruiski minua mausteilla. -Selväksi tuli.
Eikä kukaan pamauta minua päähän patongilla.
-Ei pamauttelua. -Minä uudistan menun.
-Tänään tarjoillaan karhupiirasta. -En pidä siitä!
-Mikä tämä on? -Marmeladileipä.
-Marmeladi? -Lucy-täti opetti tekemään niitä.
Osaatko tehdä näitä? Väisty.
Ylös lattialta, keltamaksat! Kuunnelkaa minua.
Tämä karhu on nyt suojeluksessani.
Jos joku koskeekaan häneen-
-hän saa vastata Rysty McGintylle.
Rystylle isolla Y:llä.
-Kiitos, herra McGinty. -Älä kiitä vielä.
-En auta ketään koskaan tyhjän takia. -Anteeksi kuinka?
Olet suojeluksessani, kunhan teet marmeladia. Sovitaanko niin?
Sovitaan.
Jonkun täytyy tunnistaa hänet ennemmin tai myöhemmin.
-Onko kaikki hyvin? -Tämä koko juttu kutkuttaa aivojani.
-Mitä nyt? -Ryöstöyönä, kun nuori Brown huusi...
...varas pötki pakoon portaita pitkin.
Hän kulki suoraan kaupan läpi ulko-ovelle ja laukaisi hälytyksen.
Siinäpä se. Hän ei kulkenut suoraan kaupan läpi.
Hän tuli tänne asti hakemaan ponnahduskirjan.
Miksei koruja tai vaaseja? Ne ovat lähempänä ja arvokkaampia.
-Hän ei tiedä paljoakaan antiikista. -Ei.
Ellei hän tiedä kirjasta jotain, mitä me emme tiedä.
Tätä voi olla vaikea uskoa, madame Kozlova, mutta Paddington on syytön.
Uskomme, että oikea varas halusi vain isoisoäitinne ponnahduskirjan.
-Se kuulostaa kaukaa haetulta. -Osaatteko kertoa mitään kirjasta?
-Mistä tahansa voi olla hyötyä. -Se on melkoinen tarina.
Tulkaa mukaani. Näytän, missä kaikki tapahtui.
Isoisoäitini, joka perusti tivolin-
-oli sukupolvensa suurin shownainen.
Hän kesytti leijonia, puhalsi tulta, nieli miekkoja.
Mutta hän oli kuuluisin trapetsista.
Häntä kutsuttiin Lentäväksi joutseneksi.
Hänet hukutettiin kaikkialla lahjoihin, ja hän tienasi omaisuuden.
Mutta omaisuus synnyttää myös kateutta.
Taikuri halusi sen itselleen.
Ja Lentävästä joutsenesta...
...tuli Kuoleva joutsen.
Taikuri meni hänen vaunulleen ja avasi lukollisen laatikon.
Mutta aarteen sijaan-
-hän löysi vain ponnahduskirjan.
Lontoon 12 maanmerkkiä.
Hänet saarrettiin nurkkaan, mutta hän katosi.
Eikä hänestä tai aarteesta kuultu enää koskaan.
Tiesin, että se kirja oli erityinen.
Miksi hän pitäisi sitä lukollisessa laatikossa?
Ethän uskonut sitä höpinää?
Madame Kozlova piirsi kirjaan 12 Lontoon maanmerkkiä.
Mitä jos ne eivät olekaan pelkkiä maanmerkkejä vaan...
Johtolankoja. Omaisuuden kätköpaikalle.
-Aarrekarttako? -Niin juuri!
Siksi varas vei sen Gruberilta.
Käydään heti huomenna kaikilla kirjan maanmerkeillä.
Katsotaan, löydämmekö mitään epäilyttävää.
-Liikaa seikkailukertomuksia. -Mitä?
Hän on ennustaja. Hän sepitti tarinan. Niin he tekevät.
-Olet tosi ahdaskatseinen nykyään. -Mitä tarkoitat?
Mitä naimalleni miehelle tapahtui? Hän olisi uskonut.
-Hänkö? Hän on poissa. -Mitä?
Miehesi on vain natiseva vanhus. Ei Napakymppi-Brown.
-Napakymppi. -Voi, Henry.
Henry!
Emme auta Paddingtonia hukkareissuja tekemällä.
Etsimme tätä nuhruista ketkua, emme aarretta metsästävää merirosvoa.
Hän ole sitä, miltä näyttää.
Hän tiesi jotenkin tarinan Kozlovan omaisuudesta.
Ja hän yrittää etsiä sitä parhaillaan.
Isoisä, tänä yönä etsimme toista johtolankaa.
Tapahtumapaikkana on St. Paulin katedraali.
Mutta miten sinne pääsee huomaamatta?
Sisar Isabellan vuoro.
Herätys. Marmeladiaika.
No niin, pojat. Lykkyä tykö.
-Herra McGinty? -Mitä haluat?
Asia on niin, että olen syytön.
Osaatteko neuvoa, miten puhdistan maineeni? Nyt kun olemme ystäviä.
Ystäviäkö? Olen pomosi, en kamusi.
Ai. Teidän jälkeenne.
Miksi? Puukotatko selkään?
En. Koska se on kohteliasta.
Lucy täti sanoi, että maailma kohtelee hyvin kohteliaita.
Olit edelläni, ja nyt takana. Se tekee sinusta tomppelin.
Ainekset ovat tuolla.
-Ettekö auta? -En. Ryhdy hommiin.
Aamiaiselle tulee 500 nälkäistä vankia.
-Tarvitsemme tuhat appelsiinia... -Ensimmäinen sääntö: älä puhu.
Toinen sääntö: älä hyräile.
Äläkä laula. Tai ilmaise hyväntahtoisuutta muutenkaan.
Onpa raskas.
No niin. Nyt kaikin voimin.
Apua.
-Pussit ovat tosi raskaita. -Vie ne yksi kerrallaan.
Aivan. Yksi... kerrallaan.
Yksi mehukas appelsiini.
PESULANPITÄJÄÄ SYYTETÄÄN RAHANPESUSTA
Kaksi mehukasta appelsiinia.
Kolme mehukasta appelsiinia.
-Mitä puuhaat nyt? -Vien ne yksi kerrallaan.
Yksi pussi kerrallaan!
Anteeksi. Tämä työympäristö on stressaava.
-Lucy-täti sanoi... -Olen kurkkuani myöten täynnä häntä!
Hän kuulostaa vanhalta eukolta.
Anteeksi kuinka?
Sanoin, että Lucy-tätisi-
-kuulostaa todella naiivilta-
-herkkäuskoiselta, haperoaivoiselta...
Mitä nyt?
Miksi katsot minua noin?
Onpa täällä kuuma. Onko sinulla kuuma? Minulla on.
Jätinkö uunin päälle?
Tätä kutsutaan tylyksi tuijotukseksi.
Lucy-täti opetti tekemään niin, kun joku unohtaa käytöstavat.
Ei tarvitse kertoa minulle tuijotuksesta. Keksin sen.
Mutta aika hyvin karhulta.
Saatan näyttää paatuneelta rikolliselta, mutta olen syytön.
Ellette auta nimeni puhdistamisessa, auttakaa edes marmeladinteossa.
-Hyvä on, autetaan. -Kiitos.
Mutta minusta ei ole paljon apua.
-Näitä ei tehty ruoanlaittoa varten. -Enpä tiedä.
Nuo näyttävät minusta hyviltä appelsiinipuristimilta.
Appelsiinipuristimiltako?
Hyvä. Ei. Parempi.
Tomaatti. Ihana. Prikulleen.
Veisten kanssa pitää olla varovainen.
Lucy-täti sanoi, että järkevät karhut...
-Missä opitte käyttämään veistä noin? -Et halua tietää.
Oikein hyvä.
-Nytkö? -Nyt.
Sokerin aika.
Se tekee mehusta marmeladia.
-Paljonko? -Paljon.
Sama uudestaan.
Tilkka sitruunaa.
Ripaus kanelia.
Ja vielä vähän sokeria.
-Onko se hyvää? -Liian aikaista sanoa.
Sen tietää vasta sen hyydyttyä.
St. Paulin katedraali on Lontoon kuuluisimpia maanmerkkejä.
Valitettavasti kupolia ei pääse katsomaan, koska yksi patsaista-
-tuhoutui oudossa onnettomuudessa viime yönä. Mutta seuratkaa minua...
-Anteeksi. Mitä täällä tapahtui? -Nunna sekosi.
-Todellako? -Sellaista sattuu.
Poliisi pidätti heidät kuulusteluja varten.
Seis siihen paikkaan, sisko!
Et mene minnekään ennen kuin etsivä antaa luvan. Käänny ympäri.
Jos minulta kysytään, oikea syyllinen livahti karkuun.
-Miksi sanotte noin? -Koska näin hänet.
Partioin kupolissa ja katselin, kun nunnat marssivat alhaalla.
Kiinnitin huomioni johonkin.
Yksi heistä erkaantui joukosta-
-ja eteni Kuiskausten galleriaan.
Vain Luoja tietää, mitä hän puuhasi siellä.
Mutta hän ei selviä seurauksitta, kun minä olen vara-aputurvapäällikkö.
Hei!
Huomio, epätavallisen viehättävä nunna aiheuttaa tuhoa katedraalissa.
Hätäsuunnitelma käyttöön. Pysäyttäkää tyrmäävä sisko!
Lähdin liikkeelle salamannopeasti.
Kun saimme paikan suljettua, hän oli kadonnut yöhön.
-Hyvää iltaa, poikaseni. -Hyvää iltaa, teidän armonne.
Kaunein nainen, jonka olen nähnyt pitkiin aikoihin.
Voisitteko kuvailla häntä?
Ilomielin.
Herrat. Tänään aamiaiseksi-
-kokki McGinty ehdottaa appelsiinimarmeladia-
-tarjoiltuna lämpimällä, kuorettomalla leivällä-
-jonka päällä on toinen lämmin, kuoreton leipäpala.
Bon appetit.
Kaksi vaihtoehtoa, ottakaa tai jättäkää!
-Onko kaikki hyvin, Rysty? -On.
-Mikset liity muiden seuraan? -En halua.
-Pelkäätkö, mitä he ajattelevat? -En.
Mitä he ajattelevat? Pitivätkö he siitä? Mitä he sanoivat?
-No... -He vihasivat sitä! Tiesin sen!
Isä sanoi, ettei minusta tule mitään, ja hän oli oikeassa!
-Rysty! -Mitä?
Tule katsomaan.
Tule.
Paddington.
Tunnen masussani outoa, lämmintä kihelmöintiä.
-Sitä kutsutaan ylpeydeksi. -En pidä siitä.
Onko teillä mitään muuta?
-Jälkiruoaksi. -Ei!
Valitettavasti osaamme tehdä vain marmeladia.
-Mutta jos teillä on reseptejä... -Noillako?
Haaskaat aikaasi. He eivät erota pektiiniä paprikasta.
Isoäitini teki ihanaa suklaakääretorttua.
Luulen muistavani reseptin.
Jyrinä-Charlie tekee järeää omenapaistosta.
Osaan tehdä mansikkapannacottaaa granaattiomenakuorrutteella.
Kuulostaa hyvältä.
-Eikö vain, Rysty? -Joo!
Aletaan kokata sitten.
Hieno kääretorttu, Lusikka.
Kiitos, Phibs.
-Kas tässä, Paddington. -Voi, Rysty.
Haluan ne pikkuleivät heti!
Anteeksi, Professori. Mitä Lucy-täti sanoisi?
-"Käytä aina kakkuhaarukkaa." -No niin.
-Haluaako vanginvartija maistaa? -Kiitos, Paddington.
Nam, toffeeta!
OMA VANKILA KULLAN KALLIS
"Kävi ilmi, ettei hirviö ollutkaan hirviö"-
-"ja heistä kaikista tuli parhaita ystäviä."
Loppu.
Aika mennä nukkumaan.
Tarvitsette kauneusunenne. Huomenna on vierailupäivä.
Vierailupäivä.
Toivottavasti teillä on hyviä uutisia.
Nämä kolme hämärää tyyppiä ovat nuuskineet Lontoon maanmerkkejä.
-Varas kuuluu kai rikollisjengiin. -Joka käyttää kirjaa aarrekarttana.
-Saitteko selville, keitä he ovat? -Emme vielä.
Ehkä minun pitäisi katsoa.
Tämä on yksityinen keskustelu.
-Ei se mitään. Hän on ystäväni Rysty. -Mitä kuuluu?
Tässä ovat Phibs, Lusikka-
-Vasikka-Jimmy, T-Luu-
-Professori, Piipittäjä-Pete-
-Basso-Bob, Viljelijä-Jack-
-Hullu Hurtta, Automaatti-Jonny.
-Sir Geoffrey Wilcott. -Äänestäkää minua.
Ja Jyrinä-Charlie.
Mukavaa tavata teidät kaikki.
Helpottavaa tietää, että Paddington on löytänyt noin herttaisia ystäviä.
Odotatteko hetkisen?
-Mitä teet? -Puhun mukaville miehille.
Emme voi luottaa heihin. Katso heitä.
Varsinainen konnagalleria. Kammottavaa.
Tuolla partasuisella paviaanilla on tuskin kahta aivosolua.
Kuulemme teidät yhä, herra Brown.
Sammutitte valon. Mikrofoni on toisella puolella.
Siinä lukee "mikrofoni".
Herrat, jos loukkasin teitä mitenkään...
Ei hätää. Pidämme pikkukaverista.
Ja me jos ketkä tunnistamme rikollisjengin.
-Arvostamme kaikkea apua. -Olkaa kilttejä.
No, Rysty?
En tunnista ketään heistä. Pojat?
Valitettavasti en voi kommentoida.
Ikävä kyllä ystäväsi haukkuvat väärää puuta.
Nunna, Towerin vartija ja kuningas?
Kuulostaa ennemminkin naamiaisilta kuin rikollisjengiltä.
Mitä sitten teemme nyt?
Katso eteesi! Anteeksi. Olen äkäinen ilman aamiaista.
Avaimet. Avaimet!
Juukeli!
-Vasemmalle... -Ei tähän saa pysäköidä!
En pysäköi. Tyhjennän roskiksia.
Et tyhjennä roskiksia, päivänsäde, vaan opiskelet kunnan ajalla.
Teen sinusta ilmoituksen. Ja hatustasi.
-Huomenta, neiti Kitts. Eversti. -Huomenta.
-Judy pyysi tuomaan nämä. -Propagandaa!
Haaskaat aikaasi noita tyrkyttämällä.
Kaikki täällä tietävät, että karhunne teki sen.
-Katu on paljon parempi ilman häntä. -Mitä?
Se kapinen koira!
Joudut koiratarhalle, poika. Haukut ilman lupaa asutulla alueella.
Anna ne. Joudun myymään niitä tiskin alta, mutta niitä ostetaan.
Hyvää luettavaa. Saivat jokusen miettimään tarkemmin karhuanne.
-Teidän pitää vain löytää varas. -Me yritämme.
-Eihän Sulka tiedä, missä hän on? -Takanasi.
-Anteeksi kuinka? -Kukkuu!
-Mary? -Hei, Phoenix.
Tule sisään. Haluan kuulla kaiken tutkimuksista.
Salaperäisiä juttuja tapahtuu ympäri kaupunkia.
Kummia tyyppejä ilmestyy kaikille kirjan maanmerkeille.
En tiedä. Ehkä se on sattumaa.
Henry sanoo, että mielikuvitukseni ottaa vallan.
Olet taiteilija, kuten minä.
Mielikuvituksemme laukkaa vapaasti kuin biisoni tasangolla.
Mutta tässä tapauksessa Henry saattaa puhua asiaa.
Mutta minulla on hyvä uutinen, joka voi tuoda hymyn huulillesi.
Näyttää siltä... Sormet ristissä...
...että yhden miehen show'ni saattaa saada rahoituksen.
Monologeja ja lauluja, sekä tunnetumpia hahmojani.
-Haluatko pienen maistiaisen? -Tuota...
Kuvittele tämä näkymä. Pimeys.
Sitten yhtäkkiä kohdevalo, minä.
Kuuntele sateen ääntä katolla
Tip, tipe-tap Tip, tipe-tap
Näytät surulliselta. Etkö pidä musikaaleista?
Ei. Tuntuu vain epäreilulta, että Paddington on vankilassa...
-Mutta elämä jatkaa kulkuaan. -Tiedän.
On varmasti vaikea hyväksyä, että hän voitti.
-Häikäisevän sinisilmäinen mies. -Anteeksi kuinka?
Mies julisteessa. Upea piirroksesi.
Mistä tiedät, että hänen silmänsä olivat siniset?
Se oli lyijykynäpiirustus.
Sitten taisin värittää hänet mielessäni.
-Phoenix Buchanan? -Hän on mestarinaamioituja.
-Hän on tullut hulluksi. -Mieti nyt.
-Joku tietää Kozlovan omaisuudesta. -Väitetystä omaisuudesta.
Ja Rysty sanoi, ettemme etsi rikollisjengiä.
-Koska sen teki yksi mies. -Sulka oli oikeassa koko ajan.
Kuka Sulka on?
-Lehtikojun papukaijako? -Ei.
Voimmeko palata Maa-planeetalle hetkeksi?
Phoenix Buchanan on arvostettu, palkittu näyttelijä-
-ja platina-asiakkaamme. Hän ei ole mikään näpistelijä.
Mutta oletetaan, että olen väärässä.
Ja ennustaja, taparikollinen ja papukaija ovat oikeassa.
Saanko muistuttaa, ettei sinulla ole todisteita?
Jos joku kaipaa minua, olen kiinnittämässä julisteita.
-Hän on oikeassa. -Minä uskon sinua, Mary.
Näyttelijät ovat planeetan pahimpia ja kavalimpia ihmisiä.
-He valehtelevat työkseen. -Jestas.
Jos aiomme napata sellaisen, tarvitsemme varman suunnitelman.
Paddington?
Paddington.
-Rysty? -Minulla on ehdotus, poika.
Juttelimme poikien kanssa. Tarvitset maineesi puhdistamiseen apuamme.
-Brownit tarkoittavat hyvää, mutta... -Varas varkaan nappaa.
Jos pääsisimme ulos täältä, löytäisimme sen tyypin pian.
Mutta se tarkoittaisi pakoa.
Niin, ja meillä on suunnitelma.
Se on neljän miehen keikka, joten tarvitsemme apuasi. Mitä sanot?
Ystävällistä, mutta Lucy-täti ei pitäisi vankilapaosta.
Brownit löytävät varkaan. Pitää vain olla kärsivällinen.
Et ehkä halua kuulla tätä-
-mutta ennemmin tai myöhemmin Brownit-
-unohtavat sinut.
Niin käy aina.
Yksi vierailu jää väliin. Sitten toinen.
Ennen kuin huomatkaan, sinulla ei ole kotia, johon mennä.
Olet väärässä, Rysty. Te kaikki olette väärässä.
Brownit eivät ole sellaisia. He tuovat hyviä uutisia. Saatte nähdä.
-Judy Brown Portobellon Uutisista. -Tule sisään.
Tuleeko tämä koulun lehteen?
Niin. Ajattelimme, että Phoenix Buchananin agentti olisi kiintoisa.
Olette oikeassa, mutta aikaa on vain kaksi minuuttia.
Ja sekin vain siksi, että toitte aamiaista. Kannikat ovat hyviä.
Tuolta hän tulee.
Hei, Joe. Mikä yllätys. Mitä teet täällä?
-Vien kirjeitä. Miten Paddington voi? -Hän on sitkeä karhu.
-Niin on. Kerro terveisiä. -Teen niin. Kiitos, Joe.
Herra Buchanan.
Milloin näemme taas herra Buchananin lavalla?
Phoenixinko? Ei kannata odotella sitä.
Älkää ymmärtäkö väärin. Hän on loistava näyttelijä.
-Mutta on pikkuruinen ongelma. -Niinkö?
Hän ei työskentele muiden kanssa. He laimentavat hänen kykynsä.
Pitää mennä. Syömme lounasta tärkeän Broadway-tuottajan kanssa.
-Minne menette? -Ritziin! Tosi hyvät kannikat.
PUHELIN
Herttinen sentään. Tule.
Paketti on toimitettu. Toistan, paketti on toimitettu.
Vieläpä Barkridge'siltä. Onnekas Phoenix.
-Haloo? -Phoenix.
Felicity! Tämäpä mukava yllätys. Luulin, että olet hukannut numeroni.
-Aikaa on vain kaksi minuuttia. -Selvä.
Syömme lounasta tärkeän Broadway-tuottajan kanssa.
Sepä hieno uutinen. Minne menemme?
-Ritziin! -Olen tulossa.
-Hyvät kannikat. -Anteeksi kuinka?
Tosi hyvät kannikat.
Kiitos. Herra ja rouva Kankkusesta ei ole koskaan valitettu.
Jes.
Hanskat. Avaimet. Ja poistuminen.
Mary?
"Missä kaikki haaveet toteutuvat."
-Avaa ikkuna. -Aivan.
-Hei, kulta. -Oletko tullut hulluksi?
Se oli Phoenix. Todistan sen.
-Tämä on murto. -Emme ole murtaneet mitään.
Miksi Phoenix varastaisi kirjan? Hän on miljonääri!
Erehdyt. Hän on velkaa kaikkialle.
Hänellä on pari laskua. Kaikki... Tuhlaapa hän paljon kasvovoiteeseen.
Hänellä ei ole penniäkään. Etsitään se kirja ja häivytään.
Kravatti.
-No? -Ei mitään.
-Jotain jäi huomaamatta. -Ellei löydettävää ole. Mennäänkö?
-Katso, Henry. Matto. -Oikein hieno. Tilaan näytepalan.
Nosta minua. Äkkiä.
Hyvä!
-Salainen huone. -Ullakko.
-Salainen ullakko. -Tavallinen. Niitä on joka talossa.
Katso, täysin normaali... Jestas, hän on hyypiö.
Katso. Nunna, varas, kuningas.
-Olimme oikeassa. -Anteeksi. Mekö?
En ikinä...
-Äkkiä! -Mene alas!
Suoraan sanoen ihastuttavaa.
Haloo?
Kuka siellä? Paljasta itsesi.
Henry?
-Hei, Phoenix. -Mitä ihmettä teet täällä?
-Voisin kysyä samaa sinulta. -Asun täällä. Tämä on taloni.
Ja minä vakuutan sen.
Platina-asiakkaillemme-
-suoritetaan ilmainen tarkastus turvajärjestelyjen varmentamiseksi.
-Pyjama päälläkö? -Niin.
-Vaimosi kanssa? -Vaikuttaa melko turvalliselta.
Hei, Phoenix. En kuullut tuloasi.
-Hän auttaa kiireisinä aikoina. -Kuulostaa täysin uskottavalta.
-Niinkö? Hyvä. Kaikki onkin kunnossa. -Hienoa.
Käsken toimiston poikia kirjaamaan sen ylös. Toivottavasti näemme pian.
Tosiaan. Mutta ehkei pyjama päällä.
-Hän oikea hupsuttelija. -Ciao.
Larryn kiitos, se on täällä. Larryn, Johnnyn ja Avenuen haamujen kiitos.
Mutta se liippasi läheltä. Liian läheltä, jos minulta kysytään.
Säilytä malttisi, Macbeth! Olemme melkein perillä.
Olen seurannut tätä naista koko Lontoon halki-
-ja kerännyt jokaisen johtolangan.
Mutta mitä ne meinaavat? Pelkkiä kirjaimia. Au contraire, mon ami.
Ne eivät ole kirjaimia vaan nuotteja.
Aivan, Poirot. Ja uskon tietäväni, missä niitä soitetaan.
Odottakaa! Ällistyttävä tarina.
Mutta voitte todistaa vain, että Buchanan säilyttää vanhat asunsa.
Tuokaa pitäviä todisteita. Kirja, jossa on hänen sormenjälkensä.
Sitä ennen en voi tehdä mitään. Olen pahoillani.
-Minne hän menee? -Mitä teemme nyt?
Voimme sentään kertoa Paddingtonille, että tiedämme syyllisen.
-Voi ei. -Mitä?
-Vierailuaika meni ohi. -Paddington.
-Paddington! -Lucy-täti?
-Lucy-täti! -Paddington.
Mitä teet täällä? Luulin, että olet kotona.
Valitettavasti minulla ei ole enää kotia.
Olet näet vankilassa.
Ja Brownitkin ovat unohtaneet minut.
Paddington?
-Rysty? -Lähdemme tänään keskiyöllä.
Jos haluat puhdistaa maineesi, nyt on sen aika. Oletko mukana?
Olen.
Aika lopettaa tältä illalta.
Ei täällä tapahdukaan paljon. He ovat olleet kiltisti viime aikoina.
Valojen sammutus.
Oi, leipiä.
-Paddington. -Tullaan.
Lykkyä tykö, pikku karhu,
Tämä se vasta on elämää, pojat. Vapaus!
Laskeudu alas, Lusikka.
-Siinä se on. Pääsylippu pois täältä. -Mitä tarkoitat? Minne menemme?
-Voit yhtä hyvin kertoa, Rysty. -Emmekö puhdista mainettani?
-Pahoittelen. Suunnitelma muuttui. -Mitä?
-Lähdemme maasta. -Ja tulet mukaamme.
Mutta te valehtelitte minulle.
Ei mitään sellaista. Teemme sinulle palveluksen.
Jos olisimme kertoneet totuuden, et olisi tullut. Ja näin on parempi.
Me teemme marmeladia yhdessä.
En halua. Haluan puhdistaa maineeni ja mennä kotiin.
Ja sanoit auttavasi. Sinä lupasit.
Olen pahoillani, poika. Ei onnistu.
Paddington!
Anna hänen mennä. Jos hän haluaa jäädä kiinni, se on hänen valintansa.
-Hei. -Hei, Jonathan...
Soitit Browneille. Jätä viesti.
Hei, minä täällä. Paddington.
Toivottavasti ei haittaa, että soitan.
Halusin vain kertoa, että pakenin vankilasta ja...
Taidan olla pakosalla.
Ei ollut tarkoitus, mutta Rysty sanoi auttavansa maineeni puhdistamisessa.
Ja sitten voisin tulla kotiin.
Mutta hän lähti, ja olen omillani.
En tiedä, miksi soitin. Halusin kai vain sanoa...
...hyvästi.
-Paddington? -Niin, minä täällä.
Anteeksi pakoni. Luulin, että unohditte minut.
Emme ikinä unohtaisi sinua. Olet perheenjäsen.
-Selvitimme varkaan. -Phoenix Buchanan.
-Herra Buchanan? -Mutta hän on kadonnut.
Etsimme häntä jokaiselta kirjan maanmerkiltä. Jokaiselta sivulta.
-"Missä kaikki haaveet toteutuvat." -Miksi sanoit noin?
Kirjan viimeisellä sivulla luki niin. Se toi mieleen Lucy-tädin.
-Omituista. -Onko?
Löysin saman lauseen paperinpalalta Phoenixin talossa.
Olen nähnyt tuon ennenkin. Katsokaa. "Missä kaikki haaveet toteutuvat."
-Urutko? -Kozlova kätki omaisuutensa niihin.
-Mennään tivoliin. -Myöhäistä. Se lähtee tänään.
-Paddingtonin asemalta. -Kello 6.35.
-Aikaa on yhä. -Paddington, mene asemalle.
Jos löydämme Phoenixin ja kirjan, sormenjäljet todistavat kaiken.
Mutta sinne on kilometrien matka...
Nähdään siellä.
-Tehkää tietä! Jätehätätapaus! -Anteeksi!
Kansalaiset, sain juuri tietoja!
Karhu on paennut ja saattaa tulla tänne!
Nostin naapuruston paniikkitason "villiin hysteriaan"!
-Pois tieltä, herra Curry! -Paddington ei tule tänne!
-Hän puhdistaa maineensa. -Ja tuomme hänet kotiin!
-Emme halua häntä tänne. -Et tietenkään. Et halunnut ikinä.
Heti hänet nähtyäsi muodostit mielipiteesi hänestä.
Paddington ei ole sellainen.
Hän etsii hyvää kaikista ja löytää jotenkin sitä.
Siksi hän ystävystyy kaikkialla.
Ja siksi Puutarhakatu on onnellisempi, kun hän on täällä.
Hän ei epäröisi, jos tarvitsisimme apua.
Joten väistäkää, herra Curry. Me ajamme tästä.
Hyvä yritys. Suunnitelmanne hyytyi, kuten autonnekin.
Kokeilkaa ryyppyä. Annatte liikaa kaasua.
-Kytkin pohjaan kakkosvaihteella. -Mitä?
-Kolmannella. Kolme... -Mitä tämä on?
Kuljeskelette laittomasti yleisellä tiellä!
-Nyt kaikin voimin. -Älkää työntäkö ajoneuvoa!
-Tuokaa Paddington kotiin. -Kiitos.
Hyvä!
Pysy matalana ja muista, että olet roskis.
Olet roskis. Vain tavallinen roskis kävelyllä.
-Kiitos. -Ei kestä.
Täällä ei ole mitään nähtävää, konstaapeli. Roskis vain.
Olen aika hyvä roskis.
Herrat.
Paddington!
Herra Brown! Äkkiä! Hän on kyydissä!
Ei hätää! Hoidan tämän itse!
-Meidän pitää ottaa juna kiinni. -Miten?
Sain ajatuksen.
-Huomenta. Tervetuloa junaan. -Kiitos.
-Saako olla samppanjaa? -Kiitos vain.
-Kiitos paljon. -Kovin kohteliasta.
Mukavaa saada pieni tauko sen karmivan karhun jälkeen.
-Paine 225, ilmajarru pois päältä. -Hyvää työtä, J-Dog.
En ole J-Dog vaan Jonathan Brown, ja pidän höyryjunista.
-Hyvä tavaton! Lopeta tuo. -Hys.
Älä hyssyttele, Gertrud. Päälleni läikytettiin jäähdytettyä nestettä.
Gerald. Haluan, että olet hiljaa.
Niin, Gertrude.
Seitsemän uutiset BBC:llä.
Neljä vankia pakenivat Portobellon vankilasta viime yönä.
Vangit näyttävät kadonneen jäljettömiin.
Paitsi Paddington Brown, jonka nähtiin nousevan tivolijunaan.
Poliisit lähestyvät häntä ja uskovat tekevänsä pidätyksen pian.
Voi pikkukaveria.
Hän on tuolla jossain parhaillaan.
Eikö meidän pitäisi auttaa häntä?
Miten? Jos menemme takaisin, meidät pannaan lukkojen taa.
Tiedän, mutta hän on ystävämme.
Noudatetaan suunnitelmaa.
En auta ketään koskaan tyhjän takia.
Isosisä, totuuden hetki.
D. D.
A. A.
Kirja.
TOFFEEOMENOITA
-Mitä hän tekee? -En tiedä.
-Paddington! -Hän ei kuule meitä.
-Kulkeeko tämä nopeammin? -Tarvitsen lisää hiiliä.
Aja vierelle. Menen sinne.
-Tulen mukaasi. -Yritäkin estää meitä!
Tulkaa sitten.
Oletteko valmiit? Menkää!
Avaa mielesi, niin jalkasi seuraavat.
-Herra Brown! -Rouva Bird!
C.
Ja lopuksi E.
Se toimii.
Hei vain.
Oletpa sinä nätti.
West End, täältä tullaan.
Huomenta.
Ei! Miten se menikään?
D, F, D.
Tuo se kirja takaisin!
Minne luulet meneväsi, karhu?
Junalla on loppunsa. Kuten valitettavasti meillä kaikilla.
Karhu poistuu näyttelijän jahtaamana.
-Phoenix Buchanan. -Rouva Bird?
Nytkö muistat minut?
Johan on.
Ratsuväki. Vanha harppu-
-pikkutyttö ja vakuutusmies. Mitä oikein teen?
Minäpä kerron, mitä minä teen.
-Mottaan sinua nenään, samperi. -Ei kovin hyvä ajatus.
Näyttämötaistelu, nelostaso.
Minun kotiseuduillani, poju-
-opetetaan, ettei ammuskeluun pidä tulla veitsen kanssa.
Huomannet, että se ampuu muovinuolia.
-Niinpä tekee. -Miekka taas näyttää hyvin terävältä.
Perääntykää kaikki.
Ja herralle jumbopavlova. Hyvää ruokahalua.
Hei, kunnianarvoisa tuomari.
Hiukset näyttävät hienoilta.
-Paddington! -Rouva Brown!
Sain ajatuksen.
Hyvä. Erinomaista. Nyt haen karvaisen ystävänne.
Hidasta, Jonathan.
Kukkuu!
Kuinka nokkela pikku karhu.
Ei hätää. Tiedän pikku tempun, jota Harry Houdini käytti.
Hyppää! Otan sinut kiinni! Ei!
Hei vain, karhu.
Napakymppi!
Pysäytä juna, Jonathan!
Mennään, pojat.
Rysty. Sinä tulit takaisin.
-En osaa tehdä marmeladia yksin. -Kiitos kaikille.
Paddington? Hän on tulikuuma.
Parasta viedä pikkukaveri sänkyyn.
-Paddington! -Hän ei voi hyvin.
Ei hänellä ole hätää. Eikö niin, pikkukaveri?
-Missä olen? -Ota rauhallisesti.
Säikäytit meidät, mutta olet nyt kotona.
-Kotonako? -Niin. Katso.
Poliisit tajusivat erehtyneensä.
Phoenix Buchanan pidätettiin.
Eikä hän ole enää platina-asiakkaamme.
-Sitten... -Olet vapaa karhu.
-Kauanko nukuin? -Kolme päivää.
-Kolme päivääkö? Sittenhän... -On Lucy-tädin syntymäpäivä.
Enkä lähettänyt hänelle mitään.
-Ei se haittaa. -Kyllä haittaa, rouva Brown.
Lucy-täti teki niin paljon hyväkseni, kun olin pentu.
Ilman häntä en olisi ikinä tullut Lontooseen.
Halusin vain tehdä hänet ylpeäksi.
Mutta nyt hän herää syntymäpäivänä ilman lahjaa-
-ja ajattelee, että petin hänet.
Voi sinua hupsua. Ei hän ajattele niin.
-Eikö? -Tule mukaamme.
Sieltä hän tulee!
-Mitä kaikki tekevät täällä? -Halusimme kiittää sinua.
Kaikesta, mitä teit hyväksemme.
Ilman sinua emme olisi tavanneet.
-Pääsin kokeesta läpi avullasi. -Lukitsisin itseni jatkuvasti ulos.
Sinulla on paljon syitä olla ylpeä.
Kun kuulimme, että poliisi halusi ponnahduskirjan todisteeksi-
-ajattelimme etsiä Lucy-tädille toisen lahjan.
-Kokosimme rahat yhdessä. -Kaverini ilmavoimissa auttoivat.
Uskomme, että hän ihastuu siihen.
Mutta mikä se on?
Etkö halunnutkin kirjan, jotta Lucy-täti näkisi Lontoon?
Se on hänen haaveensa.
Ajattelimme, että miksi katsella Lontoota kirjasta-
-kun hän voi nähdä sen oikeasti?
Mene avaamaan ovi.
Paddington.
Hyvää syntymäpäivää, Lucy-täti.
Phoenix Buchanan.
Olet osoittanut olevasi katala rikollinen.
Ja häpeäksi näyttelemisen jalolle ammatille.
Annan sinulle kymmenen vuoden tuomion.
Kehota sinua käyttämään aikasi telkien takana viisaasti.
Teen niin.
KUUDEN KUUKAUDEN PÄÄSTÄ
Kuuntele sateen ääntä katolla
-Tip, tipe-tap -Tip, tipe-tap
Istu, kisumirri Emme tule kotiin tuntikausiin
Rentoudu ja kuuntele sateen ääntä katolla
-Plunk, planka-plink -Plunk, planka-plink
Otetaan juotavaa ja suojaudutaan kuuroilta
Sade, älä mene pois Täytä koko taivas
Yön läpi sada Me pysymme kuivina
Kuuntele sateen ääntä katolla
Tip, tipe-tap Plunka-plink, plank
Sääli, ettei tule hurrikaania
Kuuntele ihanaa sadetta
Kiitos, kiitos.
Näemmä en tarvinnutkaan West Endiä.
Vain vangitun yleisön.
Voi minua. Vartijat, vangitkaa minut! Ai niin, vangitsitte jo.
Suomennos: Anu Miettinen www.sdimedia.com